Sidst i det 4. århundrede var romerriget tæt på sammenbrud.
Alexandria i Egypten bevarede dog meget af sin glans.
Her stod et af de syv underværker, det berømte fyrtårn -
- og verdens største bibliotek-
- et religiøst symbol, hvor hedninge tilbad de gamle guder.
Byens sejlivede, hedenske tro blev nu udfordret af jødedommen -
- og af en voksende og tidligere bandlyst tro... Kristendommen.
Hvor mange dårer har ikke tænkt, hvorfor stjernerne ikke falder ned?
Men De, der har studeret, ved, at de hverken bevæger sig op eller ned -
- men bevæger sig fra øst til vest i den mest fuldkomne bane:
Cirklen.
Eftersom cirklen behersker himlen, vil stjernerne aldrig falde.
Men hvad gælder så her på Jorden?
Her falder legemer dog ikke cirkulært, men lineært.
Se igen.
Lad den bare ligge.
Hvilket gådefuldt under tror I, kan skjule sig under overfladen -
- der får mennesker, dyr, genstande og slaver til at blive, hvor de er?
- Hvad kan det være? - Deres tyngde.
Nej.
- Synesios... - Deres vægt.
I er inde på det samme uden at berøre den grundliggende årsag.
Har I aldrig spekuleret på -
- at jeres fødder -
- står i selve universets midte -
- der fastholder alt og trækker alt til sig?
Uden et centrum ville universet være -
- konturløst, uendeligt, formløst, kaotisk.
Så var det ligegyldigt, hvor vi var. Vi var bedre stillet som ufødte.
Biblioteket i Alexandria, 391 e. Kr.
Gud, vor fader, universets herre -
- altings ophav, evige kraft i universet -
- hvor alt har sin begyndelse, og alt har sin ende.
Almægtige Serapis, Isis, Horus, Anubis -
- og alle guder, der beskytter os i himlen såvel som på Jord.
Jeg ved ikke, hvad der foregår på torvet.
- Orestes... - Lad mig tale.
Jeg ved, at du også føler noget.
Sig til lederen, vi går nu.
Han lagde op til mig, som var jeg en af hans erobringer.
Ja, Orestes er lige så tåbelig som sin far.
Jeg bad ham kaste sit hjerte på en anden og smukkere muse end mig.
- Hvem? - Musikken.
Han fandt det slet ikke morsomt.
Hvordan kan 227 nogen sinde blive 1 6?
Det bliver da 1 4.
De opfører sig som mennesker. De spiser, drikker og bedriver utugt!
Mine guder kan da spise, drikke og bedrive utugt alt det, de vil!
Hør her... i, der trøster jer med hedenske afgudsbilleder!
Mænd, kvinder, fugle, krybdyr! Serapis!
Serapis! Hvem kan tro på en gud med en urtepotte som krone?!
I kristne er blevet så hovmodige, efter at I er blevet tilladt.
Min fars far så dem blive slagtet og kastet for løverne.
Nu er det nok! Se her...
Jeg vil nu gå gennem ilden.
Hvis min gud...
Hvis min gud er den sande gud, kommer jeg intet til.
Men hvis jeres guder findes, vil de stege mig som en gris.
Du er jo gal!
Lad os nu se, om du kan gå gennem ilden.
Hold op! Slip ham dog.
Ti stille, hedning, eller du ryger med!
Hvem tilhører det her?
Hvis er det?
Hvor mange gange skal jeg spørge?
I dag brændte de kristne en mand -
- midt på torvet.
Jeg vil ikke se den slags i mit hus. Ikke i Theons hus!
Giv mig det.
Giv mig det!
- Jeg beder slavinden om forladelse. - Davos...
- Det angår ikke dig. - Jeg er også kristen.
- Hvad sagde du? - Jeg er kristen. Straf mig i stedet.
Skal de nu også foregive at lære os barmhjertighed?
- Hent pisken. - Far!
Vent, til du kommer til besindelse.
Far, jeg beder dig!
- Indhyllet i et flammende skær... - Det var ilden, dit fjols.
Hvorfor brændte han så ikke som hedningen?
Lad os være alene.
Kom her.
Og knæl for mig.
- Er det sandt, at du er kristen? - Hvad skal jeg svare?
Svarer jeg ja, ville det være løgn.
Et nej vil være at lyve for min herre. Hvad er værst?
Så bør du intet sige.
Tak.
Du skal vide, at din herre også er vred på sig selv.
Hvad er det dér?
- Noget, jeg har lavet. - Det ligner jo...
- Hvad er det? - Det ptolemæiske system.
Ja, det er! Har du lavet det?
Jorden -
- er universets centrum, og rundt om den kredser Solen -
- Merkur, Venus, Mars, Jupiter og Saturn, der trodser cirklens love.
Men Ptolemæus viser, at det ikke er tilfældet.
Når vi ser dem bevæge sig i en bane, skyldes det, at der er to cirkler.
En, der kredser om Jorden...
Og en mindre cirkel for hver af vandringsstjernerne.
Himlen er ikke behæftet med fejl. Det er vore øjne, der bedrager os.
Godt, Davos! Du viser, at du har været mere opmærksom...
...end en eller to af de øvrige tilstedeværende.
Guderne burde have rådspurgt mig, før de skabte noget.
- Hvorfor, Orestes? - Det hele forekommer så lunefuldt.
Hvorfor to cirkler? Var det ikke mere fuldendt, hvis vandringsstjernerne -
- ikke vandrede, og én cirkel gav det hele mening?
Med hvilken ret dømmer du Guds værk?
Hvad er der med jer kristne? Må man ikke længere tale frit?
Ved at nedgøre skabelsen krænker du Herren og os.
Tag dog ud i ørkenen. Der vil ingen fornærme dig.
I aner ikke, hvad I taler om. Ingen af jer.
Hvordan lyder Euklids grundregel?
- Hvorfor? - Svar mig nu bare.
Når to ting er lig med en tredje, er alle lig hinanden.
Godt. Og er I ikke lig mig?
- Jo. - Og du, Orestes?
Jo.
Lad det være sagt til alle. Der er mere, som forener end skiller os.
Hvad der end foregår i gaderne, er vi brødre! Vi er brødre.
Skænderier er kun for slaver og rakkerpak.
Jeg synes, Davos har fortjent et varmt bifald.
Døm os alle, levende og døde! Derpå vil det være for sent -
- thi kun de, der tror på Jesus, vil blive frelst.
Hvad venter I på?
Guds rige er her!
Forstår I slet ikke, hvad jeg siger?
Forstår I det som mennesker, eller bøjer I bare hovederne som får?
Hvad glor du på?
Ja, du. Hvad glor du på?
Er du den Ammonios, der udførte miraklet?
Vil du se et mirakel?
- Er det dig? - Ja.
Kom med.
Jesus gik rundt i Galilæa og forelæste i synagogerne -
- om Guds rige og kurerede alle tænkelige sygdomme.
Rygtet om ham bredte sig, og folk fra hele verden kom...
Det er Theofilos.
Biskoppen.
Thi dem tilhører himmerige.
Salige er de, der sørger, thi de vil blive trøstet.
Salige er de sagtmodige -
- thi de skal arve Jorden.
Salige er de, der tragter og tørster efter retfærdighed -
- thi de skal mættes.
Guds ord.
Salige er de barmhjertige. De skal vises barmhjertighed.
Salige er de rene i hjertet, thi de skal se Gud.
- Herren være med dig. - Og med din ånd.
- Hvordan undslap du flammerne? - Herren være med dig!
Hvordan tror du? Jeg bad.
Du ved vel ikke engang, hvordan man gør, vel?
Hvad har du i sækken? Er det mad?
- Det er til min herre. - Hvad er der med dig?
Jeg skal betale med mine egne penge.
Hvad skal du bruge penge til? Se dog deres ansigter!
Her... Prøv det selv.
Bagefter skal jeg lære dig at bede.
- Herren være med dig. - Velsignet være Dem.
Se selv. Det er miraklet. Fortsæt nu bare.
Herren være med dig.
Slave, hvad hedder du?
- Davos. - Davos Slavos!
Du ligner en sand fabelfortæller, en sand Kristi soldat.
- Hvad siger de? - At de skal danse.
Mændene er nu tynget af vin!
Sikke en ulykkelig stakkel. Red jeres tjenere!
Slut på anden akt.
Tak, kære publikum.
Nu må I undskylde os, mens vi flytter rundt og skifter tøj.
Tilgiv mig min åbenhjertighed.
Jeg er Orestes, Orestes' søn.
Jeg vil gerne...
Jeg vil vise Hypatia min gunst, filosoffen, I sikkert alle kender.
På hendes råd har jeg skænket min tid til musik -
- i håb om at finde lindring i lydenes harmoni.
Men for mig findes en sådan harmoni kun i kvinden.
Derfor vil jeg bare -
- tilbyde min melodi i håb om...
Hold nu inde.
Den mand vil nå langt.
Foretrak jeg bananer før figner, havde jeg kastet mig for hans fødder.
- Var det ikke bedst at føje ham? - Mig? Hvordan?
Tilbyd ham din datters hånd. Eller vil du ikke bortgifte hende?
Hypatia underkastet en mand uden at kunne undervise eller tale frit?
Skal den mest strålende filosof, jeg kender, afstå fra sin forskning?
Nej, det ville blive hendes død.
Sandt nok. Hendes arbejde er beundringsværdigt.
Hun er både klog og ærbar.
Men du må ikke glemme hendes triste omstændighed.
At hun er kvinde, mener jeg.
Fader vor, du som er i himlen...
Lad ikke andre få hende.
Du må ikke lade andre få hende.
Lad ikke andre få hende!
Godmorgen, frue.
I går så mange af jer en kollega forære mig en skalmeje.
Jeg tog imod gaven. I dag vil jeg så gengælde med min egen gave.
Det er til dig.
Det er min periodes blod.
Orestes, du hævder, at du har fundet harmoni i mig.
Jeg beder dig søge andetsteds.
Der er ikke megen harmoni eller skønhed i det.
Er du ikke enig?
I går talte vi om Apollonios' kegle.
Cirklen, ellipsen, parablen. I dag skal vi tale om hyperblen.
Tilgiv mig. Olympius beder Dem komme straks til Serapeion.
Det gælder også jer.
Tak, Herre.
Lader vi os påtvinge en tro og sæder af folk, der for nylig var fredløse?
- Hvad sker der? - Det er blasfemi.
De kristne spotter guderne på torvet! De krænkelser må ophøre!
De frygter måske ikke ham, men de vil frygte vores sværd.
Vent! Hvad vil I stille op? Vil I overfalde dem?
Vil I besudle jeres hænder med blod for en bar fornærmelse?
En krænkelse af guderne!
Hvis I er så oprevne, så gå dog til præfekten.
- Man tror jo, du vil beskytte dem. - Jeg vil beskytte vore disciple!
I vil gøre dem til mordere!
Theon, som leder har du det sidste ord.
Krænkelsen må imødegås.
Jøder gør, som I vil. Kristne bør slutte sig til deres egne.
I fjerner ikke mine disciple fra dette hus!
- Ære være Serapis! - Og alle guder!
Vent på min ordre! Ingen vil få mistanke, før de er omringet!
Køllerne er til slaverne.
Slaverne skal også deltage!
Davos, gå tilbage.
Lad os nu høre, hvad hun har at sige.
Hører i nogen klage?
Hende her har også mistet mælet.
Deres munde taler ikke, deres øjne ser intet -
- deres næser kender ikke lugte.
Og dog kommer hedningene her og knæler for dem.
Hvad er det for en galskab?
For guderne!
Medoros, tag dig af din herre! Beskyt ham!
Død over de vantro!
Hvad glor du på? Kæmp dog!
Så kæmp dog!
Er du døv? Kæmp, sagde jeg!
Jeg er kristen!
Død over hedningene!
- Vi må forsvare porten! - Hvad sker der?
Vore mænd drives tilbage af de kristne!
Far!
- Hvad skete der? - Det var hans slave.
Davos, skaf noget vand og nogle klude i en fart.
- Sinesios, vi må væk. - Hold ham.
Fabelfortællerne kommer!
Gud er med os!
- Luk porten! - Nej, vi har folk derude!
Må guderne beskytte dem. Luk porten!
Dræb ham ikke. Han er vores gidsel som de andre.
Hører i? Enhver kristen, i tager, holdes som gidsel.
Før de sårede til templet og de kristne ned i kælderen.
Alle med gode øjne og et godt sigte går op på murerne!
- Olympius! Ham dér er kristen. - Ja, og også de tre.
Kristne kommer i kælderen.
Olympius, fængsler i mine brødre, må I også fængsle mig.
Om påkrævet, gør jeg det.
Om nogen -
- nogen overhovedet -
- lægger en finger på en af mine brødre -
- sværger jeg på, jeg stikker ham ned.
Se... se her!
Orestes...
Tak.
Siden hvornår er de kristne blevet så mangfoldige?
Vi bliver nødt til at forhandle.
Hvad kan vi vente af en kristen kejser andet end sværdet?
Jeg håber på at være i live, når han afsiger dommen.
Ingen bør gå herfra.
Skal de bede hele natten?
Davos... Bliv her. Her er mere sikkert.
Lige her er det bedst.
Sinesios, hvad gør du?
Min frue, søster og mor, må Gud velsigne og beskytte dig.
Vig tilbage! Alle slaver rykker længere tilbage!
Treeren vil ikke komme. Det er en katastrofe.
Lad terningen være.
- Har nogen set til dig i dag? - Nej.
Lad mig se.
Lov mig, at når jeg er borte, vil du ikke huske det gamle fjols.
Det lover jeg.
Husk mig, som jeg var engang.
Da jeg stadig kunne tænke -
- og arbejdede sammen med dig -
- og gjorde, som du sagde.
Hvor kunne jeg tage så meget fejl?
- Du er indespærret på grund af mig. - Far, hold nu op!
Jeg ønskede, du skulle være fri.
Jeg er fri.
Kristne!
Hvad laver jeres snedker gud nu?
Flikker kister sammen til jer, afskum!
Nå, hvor er guderne så nu?
Hvor er de?
- Vi kan lige så godt finde nye. - Nye? Hvilke?
De kristnes gud, måske? Sikke en frækhed!
Hvad mener du, frue? Er jeg så fræk?
Sluk ilden.
Du er modig. Meget modig.
Jeg har tænkt over noget, du sagde.
Den dag, du kritiserede himlens mekanisme og kaldte den...
- Lunefuld. - Ja, men...
Det var en kritik af Ptolemæus -
- for at komplicere det hele med sine epicykler.
- Men jeg er måske bare enfoldig. - Nej.
Himlen burde være enkel nok.
Har jeg så ret, eller?
Hvad nu, hvis der var en enklere forklaring på vandringsstjernerne?
Det er der.
Men den er så vanvittig og gammel, at ingen tager den alvorligt.
- Hvilken teori? - Mener du Aristarchos?
Han hævdede, at Jorden bevæger sig.
Vandringsstjernernes mærkelige gang var blot en optisk illusion -
- skabt af vores bane sammenholdt med deres egen rundt om Solen.
Et heliocentrisk system.
Solen skulle så være i centrum, som det sømmer sig for stjernernes konge.
Og Jorden er så blot endnu en vandringsstjerne.
Hans værk gik tabt ved biblioteksbranden.
Derfor må vi tage os godt af det her.
Vores bibliotek er det eneste, der er tilbage af menneskehedens visdom.
Men hver gang, man lader en genstand falde...
Hvem taler?
Tilgiv mig, frue.
Jeg lyttede.
- Sig frem, Davos. - Hvis Jorden bevæger sig...
Når man lader en genstand falde, vil den falde længere tilbage.
Vinden ville altid blæse mod os, og fuglene ville fare vild.
Jeg sagde jo, Aristarchos' hypotese savner enhver fornuft.
Jeg føler, at det, du sagde, kan tilbagevises.
Lige nu ved jeg bare ikke hvordan.
Gør plads til præfekten!
Hør efter!
Lyt her og adlyd vor kejsers dom!
"Jeg, Flavius Theodosius Augustus -"
"- kejser og overhoved over Orientens provinser -"
"- er underrettet om de hændelser, der har udspillet sig i Alexandria -"
"- og erklærer og beordrer hermed, at oprørerne benådes og befries."
"Til gengæld for min generøsitet -"
"- skal oprørerne omgående forlade Serapeion og biblioteket -"
"- og give de kristne adgang til området, som de selv ønsker."
De vil jo ødelægge det hele!
Skrifterne!
Adlyd øjeblikkeligt!
Send det halve regiment til modsatte side og resten senere.
Vi kan ikke holde dem tilbage meget længere.
- Lad det mindre vigtige ligge. - Hvad er det?
Tag bare det vigtige!
Soldaterne trækker sig tilbage!
Slave! Kom her og hjælp!
- Vi kan ikke bære så mange. - Vi må have mere hjælp.
Sørg for at få min far ud.
Skynd jer!
- Hypatia og eleverne er derinde. - Er de gået fra forstanden?
Er det det, de vil, så lad dem brænde!
- Frue... - Hvor har du været? Tag sækken.
- Vi må ud. - Tag sækken!
Hvor er slaverne, når man mest har brug for dem?
Skynd dig nu! Tåbe!
Der er ingen tid!
Vi må ud. Lad dem ligge.
Davos, hvor skal du hen?
- Vi må væk. - Hvor går du hen?
- Lad ham bare dø for guderne. - Davos, gør det ikke!
- Nej, Davos! - Kom nu!
Davos Slavos!
Hjælp mig med den her! Hjælp mig!
Hedensk svineri!
Min herres sår er ikke længere en bekymring.
Ja, det ved jeg.
Det ved jeg godt.
Davos...
Du er fri. Du kan gå.
I Alexandria er herefter kun kristen og jødisk tilbedelse tilladt.
Hedensk ofring, dyrkelse af hedenske symboler -
- og besøg i hedenske templer er ikke længere tilladt!
Den, der forbryder sig mod dette eller beskuer tidligere gudestatuer -
- vil ubønhørligt blive straffet.
Efter stormen konverterede mange hedninge til kristendommen.
Hypatia fortsatte med at undervise og forske -
- mens eleverne indtog høje stillinger i samfundet.
Romerriget blev delt i to.
Mange kristne beredte sig på at leve et helligere liv.
Munkene, der blev kaldt "fabelfortællere -"
- patruljerede i gaderne for at sikre kristen moral-
- hvilket nu besværliggjordes ved jødernes tilstedeværelse.
Biblioteket nogle år efter.
Forbandede jøder!
De er en flok uduelige uslinge! Muldyr!
Joran, kære ven, fald nu ned.
Lad biskop Kyrillos tale til sit eget forsvar.
Præfekt, vore velsignede fabelfortællere -
- som han just har kaldt lastdyr -
- bærer ganske vist en tung last.
Krøblinge, syge, spedalske...
Og sten! Nu bryder de ind i teatrene og stener os -
- vel vidende vi ikke forsvarer os, fordi det er sabbat!
Så skal I ære Gud i synagogerne og ikke proppe jer i teatret.
Derfor fik I stenene at mærke.
Nu truer han os tilmed. Det tager overhånd!
Mere forener os end skiller os. Vi er alle brødre.
Hvor var i kristne uden jøderne? Jesus var jøde!
Jeg har en bekymring i det, du har sagt.
Hvad?
Hvorfor taler Kyrillos om at rense byen? Er han ikke stillet tilfreds?
- Han vil vel skræmme jøderne. - Hvorfor sige det til dig?
Måske rettede han sig til dig og ikke dem.
Mig? Jeg er jo lige så kristen som han.
Ja, men mange af os, du omgås, er ikke.
Lad os gøre det.
- Aspasios, er du klar? - Ja.
Tag sækken og kravl op i mastens top.
Og, frue, agter du nu at afsløre, hvad det her skal til for?
Når Aspasios lader sækken falde, bevæger båden sig fremad.
Sækken vil ikke lande ved foden af masten, men længere tilbage.
Jeg vil tro sådan cirka...
- Cirka her. - Hvorfor er det så opsigtsvækkende?
- Du tog jo fejl! - Ja! Det er det ubestridte bevis!
- Sækken faldt, som om vi lå stille. - Hvad betyder det?
Det ved jeg ikke. Men det samme kan gælde Jorden.
Den kan bevæge sig om Solen, uden at vi aner det.
- Nå, Aristarchos! - Netop.
Hvorfor piner du dig selv med det?
Ptolemæus er ikke ufejlbarlig, men det virker jo.
Orestes, det var jo dig, der...
For få år siden var du ikke så pragmatisk.
Da talte jeg først og tænkte siden.
Jeg fastholder Cepheos.
37, 48.
Venus og Mars står i Vandmanden.
Min far havde fejret det sammenfald med en god vin.
Stjernerne falder ikke. De er fastholdt af kistelåget.
Så ville kisten åbne sig og Jesus åbenbare sig.
- Hvilken kiste? - Universet er jo en kæmpe kiste.
Himlen er låget, og Jorden er bunden.
De har ikke fortalt den nar, at Jorden er rund!
- Jorden er flad! - Dit hoved er fladt! Læs dog Biblen!
Hvis Jorden er rund, ville folk i bunden jo falde af.
Og folk på siderne... Hvorfor glider de ikke af?
Tænk lige over det.
Det ved Davos.
Broder, hvad mener du? Er Jorden flad eller rund?
Den slags ved kun Gud.
Lad dem ligge! Det er der, de hører til.
Tab nu ikke modet. Du gjorde store fremskridt på skibet.
Hvorfor varierer vandringsstjernerne deres lysstyrke så uventet?
Og endnu værre... Hvorfor gør Solen det?
Hvorfor ændrer Solen størrelse fra sommer til vinter?
Måske fordi den til tider er nærmere og andre gange længere væk.
Jamen, Aspasios... Se her.
lfølge Aristarchos må Solen være i centrum af alt.
Vi, Jorden, bevæger os så i en bane rundt om den.
Derfor, og det her er afgørende -
- altid i nøjagtig samme...
...afstand. Hvis vi godtager varierende afstand -
- må vi tilføje en epicirkel til Jordens bane.
Den vil være nærmere, og derefter længere væk.
- Nu falder vi i Ptolemæus' fælde! - Flere cirkler.
Jeg aner ikke, hvordan den konflikt løses.
Det eneste, vi kan gøre, er -
- at fjerne Solen fra centrum.
Uden centrum vil mit hjerte briste.
Hvad stiller jeg op?
Hvil, frue.
Fabelfortællere!
- Hjælp, det brænder! - Der er brand!
- Hent vand! - Tag spanden i en fart!
Hvor brænder det?
Jøderne... Det er en fælde. Det er en fælde!
Alle I kristne!
I aftes var en begrædelig aften.
Nu siger jeg eder:
Sørg ej mere for vore døde brødre. Græd ikke.
Fæld jeres tårer for de andre. For deres bødler!
Ja, græd for dem, thi de, der står bag dette -
- kender intet til Gud, kærlighed eller fromhed!
De ved intet, thi det er dem -
- der aflirer Skriftens ord uden den mindste forståelse!
Det er dem, der blot så et menneske, da Guds søn stod foran dem.
Og det er dem, der i deres blindhed hånede og korsfæstede ham!
Ja, græd for jøderne.
De ondsindede slagtere af Vorherre!
Thi Gud har allerede fordømt dem.
Det er Guds vilje, at de skal leve som slaver -
- forbandede og forviste til evig tid.
Forbandede og forviste!
Frue, du må ikke stoppe!
- Nu vil jøderne kræve hævn! - De forstår nok ikke, hvad der sker.
Når det her er overstået, er der ingen jøder i Alexandria.
- Tilgiv mig, jeg bryder ind. - Frue...
- Du bør ikke komme her. - Hvor er soldaterne?
- Hvorfor er soldaterne væk? - Ingen hær kan stoppe det rak.
Han vil udslette kvinder og børn!
- En biskop. En kristen! - Så spær ham inde!
Præfekt... De burde lade ham pågribe.
- Så enkelt er det ikke. - Frue...
Kyrillos ved, de deler samme tro.
Det bringer vores præfekt i en meget vanskelig situation.
Forsvarer han jøderne, rejser den halve by sig mod regeringen.
Javel... Men hvis man intet gør -
- vil Kyrillos vel gøre det samme igen og igen -
- til der ingen er tilbage i byen. Ingen folk at regere over.
Hvor enfoldigt af mig.
Hvor naivt at tro, at vi langt om længe havde ændret os.
Ud med jøderne!
Først dræber de dem. Siden begraver de dem.
- Kyrenes biskop! Hvad vil han her? - Det finder jeg ud af.
Mit lille alexandrinske bibliotek.
Her underviser jeg børnene.
- En apollonisk kegle! - Ja, for at vise de fire kurver.
Cirklen...
Ellipsen...
- Orestes burde være her nu. - Parablen og hyperblen.
Den er utrolig smuk.
Jeg tænker ofte, hvordan cirklen kan enes med så urene former.
- Sad jeg dog bare som elev igen. - Jeg ville kede dig.
I lang tid har jeg kun stødt hovedet mod væggen.
Men lige nu er der vigtigere ting.
Tilgiv mig.
To kristne i hænderne på en hedning. Det er en skandale!
En ren skandale.
- Hvor mange er der? - Hvem ved? Men stanken bliver grim.
Ammonios... Taler Gud til dig?
Uafladeligt!
Ammonios dit, Ammonios dat... Ammonios, Ammonius!
I dag talte han så hurtigt, at jeg måtte bede ham dæmpe sig.
Sig mig en ting. Tænker du nogen sinde, at vi tager fejl?
Hvorfor?
Jeg blev tilgivet...
Men nu kan jeg ikke tilgive.
Tilgive... Hvem? Jøderne?
Jesus tilgav dem jo på korset.
Jesus var Gud, og kun han kan vise den barmhjertighed.
Hvor vover du at ligne dig selv med Gud?
Broder...
Vi er stadig i live. Hvorfor?
Fordi hans vilje var at frelse os fra stenene.
Gud ønsker, vi skal være her og gøre det, vi gør.
Tror du ikke på det længere?
Min kære...
Kyrillos er meget stolt.
Han går med til et møde, men vil ikke tale om jøderne, kun om fred.
- Fred? - Jeg siger som ydmyg rådgiver...
Godtag det. Lad freden nyde fremme.
- Hvad mener du? - Det lyder ikke opmuntrende.
Hvorfor vil han møde Orestes uden håndfaste forslag?
Det er ikke alt. Han vil ikke komme til dig.
- Mødet skal holdes i biblioteket. - Hvorfor i biblioteket?
Kun kristne er tilladt adgang til biblioteket efter stormen.
Det er en provokation!
Jeg har et forslag.
Hvis jeres tilstedeværelse er så uomgængelig -
- hvorfor så ikke lade jer døbe?
De fleste, og ikke mindst præfekten, har taget Kristus til sig.
Hvorfor så ikke de øvrige? Det er kun et spørgsmål om tid.
Nå?
Et spørgsmål om tid?
Tilgiv mig, ærede medlem, men så vidt jeg ved -
- har guden ikke været mere retfærdig eller barmhjertig end forgængerne!
Er det blot et spørgsmål om tid, før jeg godtager jeres tro?
Hvorfor skulle så denne forsamling -
- tage imod råd fra en, der erkender, at hun ikke tror på noget som helst?
Jeg tror på filosofi.
Filosofi? Lige på sin plads i disse tider.
Så er det godt!
Alle disse år har jeg studeret -
- uden nogen form for privatliv. Nu tænker jeg...
- Hvad var formålet? - Glem det, der blev sagt i dag.
Har mit liv ikke mere indhold?
Hvad ellers? Ingen ser dig vel -
- som en hengiven hustru og mor.
Jeg tror faktisk, at alle i byen kender den med lommetørklædet.
Min far elskede en kvinde. Sågar han.
Hvem har jeg elsket?
Bortset fra dig, Lybanos.
Kunne jeg bare...
Kunne jeg afdække den gåde. Afdække en smule mere...
Kunne jeg komme lidt tættere på løsningen.
Så ville jeg...
Så kunne jeg dø lykkelig.
Hvorfor? Hvorfor betyder det så meget for dig?
Lige nu, i dette øjeblik, kan hele Jorden bevæge sig...
Og ingen indser det bortset fra dig og mig.
Det er nok bedst, at ingen forstår det.
Mener du virkelig ikke, det er vigtigt?
- Hvorfor flytte på Jorden? - Du så det, der skete på skibet.
Det betyder jo ikke, at Jorden bevæger sig!
- Men, hvis den nu gør? - Hypatia, se dig om!
Død, gru, ødelæggelse!
Hvis stjernerne bevæger sig i en cirkel -
- hvorfor skulle de så dele deres fuldkommenhed med os?
- Vi ved det ikke. - I en cirkel...
Vi ved det ikke.
I en cirkel. Vi bevæger os ikke i en cirkel.
Siden Platon har alle, Aristarchos, Hipparchos, Ptolemæus...
Alle har forsøgt at forene deres observationer med cirkulære baner.
Hvis nu der skjuler sig en anden form?
Ingen form er renere end cirklen. Det har du lært os!
Ja, men hvis cirklens fuldkommenhed har blændet os fra at se andet!
Som Solen blænder os fra at se stjernerne.
Jeg må begynde forfra med nye øjne.
Jeg må gentænke det hele. Tænke det hele om.
Af Paulus' første brev til Timoteus.
"Jeg ønsker, at overalt skal mænd opløfte hænder i bøn -"
"- uden vrede eller tvist."
"På samme vis -"
"- ønsker jeg, at kvinder klæder sig mådeholdent -"
"- beskedent og værdigt uden at pryde sig med fletninger -"
"- guld, perler eller dyrt tøj, men med gode gerninger."
- Hvorfor læser han det? - Aner det ikke. Det er ikke aftalen.
"Kvinden bør tavst indordne sig."
"Hun må ikke optræde belærende og ej heller råde over en mand..."
"Hun skal råde i stilhed."
- Det er Guds ord. - Amen!
Jesus selv vidste det -
- da han betroede sin hellige arv til tolv mænd.
Mænd. Ikke en eneste kvinde.
Og dog kender jeg nogle i Alexandria -
- som beundrer og tilmed stoler på en kvindes ord.
Filosoffen Hypatia.
En kvinde, der helt åbent udtaler sin ugudelighed.
En heks!
Ærværdigheder, tiden er inde til at forsone jer med Kristus.
Lyt til Guds ord.
Knæl for sandheden i dem.
Knæl.
Vil han ikke knæle?
Knæl!
Synder!
Jeg er kristen!
- Jeg er lige så kristen som jer! - Synder!
Gør plads til præfekten!
Jeg er døbt kristen!
Jeg slår dig ihjel!
Jeg er lige så kristen som jer!
- Hvordan kan den slags ske? - Den skyldige er henrettet.
Før mig omgående til præfekten.
Han gav selv ordre til, at De holdes tilbage.
Lige nu er Deres tilstedeværelse i gaderne ikke tilrådelig.
Hvorfor?
Kyrillos har rettet alvorlige beskyldninger mod Dem.
- Hvad beskylder han mig for? - Ugudelighed.
Og heksekunst.
Javel.
- Er der noget, der bekymrer dig? - Nej.
Men fortæl mig, hvad der bekymrer dig.
Præfekt, bid i den!
- Tal! - Kirenes biskop vil tale med jer.
- Gå, alle sammen. - Såret er ikke lukket.
Ud med jer!
Ud med jer alle!
Det gik jo godt nok.
Tror du, jeg er indblandet? Skulle jeg komme her for at forråde dig?
- Er du blind? - Ja, jeg var blind.
Det er mit hoved, han har ønsket sig. Det er mig, den slange er ude efter!
Den regering. Denne by!
Og hør her...
- Det trækker op til krig. - Ja...
Sværg så at være loyal mod mig.
Sværg til imperiet. Kom nu!
Fordøm ham eller forsvind.
Det skal jeg nok.
På mine bare knæ, om nødvendigt.
Og ikke bare det...
Snart kan jeg samle biskopper og munke fra ørkenen mod Kyrillos.
Men først må jeg stille et spørgsmål.
- Tror du på Jesus? - Vil jeg det?
Tror du på Jesus? Er du en sand kristen?
Eller omvendte du dig som så mange for at gavne din politiske karriere?
- Hvorfor knælede du ikke? - Hvad kunne jeg gøre?
Forråde Hypatia?
Fordømme hende? Havde du gjort det?
- Jeg ville aldrig forarge Gud. - Det er ham, der gør det!
Han forvrænger ordene, bruger skrifterne...
Han læste det, der står skrevet.
Hvor mange kvinder adlyder du? Hvor mange?
Hvor mange beundrer du og lægger øre til?
Kun en.
- Kun en. - Skrifterne...
Skrifterne taler sandt.
De var i hans hænder.
Kan du ikke se den krænkelse, det var mod Gud?
Og for øjnene af alle.
Det ved jeg ikke...
- Jeg ved ikke, hvad jeg tror. - Du må sige det.
Sig til ham, at du tror på det, der står skrevet.
- Jeg tror... - Ikke til mig. Sig det til ham.
Sig det til Gud. Knæl!
Ned på knæ!
Mange er de, der husker de mirakler, vor elskede broder udførte.
Da han underkastede sig Herren og gik i ilden uden at blive svedet.
Ammonios...
Død for tappert at forsvare din tro på Kristus.
Jeg erklærer dig hermed til martyr.
En helgen.
Dit navn skal herefter blive kendt som Sankt Taumasios.
Vi kræver retfærdighed!
Må Gud vise vej, fabelfortæller. Andet kan jeg ikke sige.
Hvad med munkene ved Nitria? Mindst 500 og 500 af vore egne.
Som om det er nok. En præfekt har en hel hær, der beskytter ham.
Hvad med noget langt enklere og mere virkningsfuldt?
- Hvad mener du? - Vi slår til, hvor det er mest ømt.
- Hvordan? - Horen.
Hvem?
Tænk, om vi vovede at se verden, som den er.
Lad os et øjeblik se bort fra enhver forudindtaget holdning.
Hvilken form ville vi så se?
Du har selv sagt, det ligger i Solens utilregnelighed.
Ja, netop. Sæt ord på det.
Solen må danne centrum. Vi drejer jo om den.
Samtidig er den anderledes placeret, fordi afstanden varierer.
Men hvordan kan den indtage to placeringer på samme tid?
Hvordan kan Solen indtage to placeringer på samme tid?
Hvordan kan den befinde sig to steder samtidig?
Aspasios...
Ja, lige der. Den anden her i samme forhold.
Meget fint. Bind enden her til faklen.
Aspasios... Forestil dig, at det her er Jorden -
- og at flammerne er solens yderste stilling, vinter og sommer.
Hvad vil der ske, hvis de stillinger var to centre i én og samme cirkel?
- Det er jo ikke muligt. - Hør her.
Cirklens centrum har samme afstand til alle punkter i omkredsen.
Hvis jeg nu deler centrum i to -
- men fastholder summen af afstanden til omkredsen?
Se nu her...
Når jeg trækker her, øges en cirkel, mens den anden mindskes.
Derfor forbliver summen af de to altid konstant.
Hvis nu, vi anvender samme princip på Jordens bevægelse.
Hvad nu?
Hvilken form får vi så?
En ellipse!
Med Solen i en af dens centre!
En cirkel er jo bare en helt særlig ellipse -
- hvis centrer er så tæt på hinanden, at de fremstår som ét?
Eller også rabler det bare for mig.
Hvorfor skulle det være sandt? Jeg er måske bare...
Hvad mener du?
Sådan kan det meget vel være.
Vi må fortsætte i morgen. Gå nu til ro.
Godnat, frue.
Og tak.
Davos...
Hvad har du for?
Frue...
Lad mig se.
Sæt dig nu bare.
- Hvor er folk? - Tag nu plads.
Jeg har også nyt at berette.
Alle dignitarer, der ikke er omvendt til kristendommen -
- skal døbes for folket.
Formålet er klart nok at fremme vores sag.
Alle kristne i byen -
- anstændige mennesker, skal kæmpe på min side.
Du vil rykke rundt på troen.
Javel.
Jamen, så...
Når alt er besluttet, ved jeg ikke, hvorfor jeg er indkaldt.
Jeg er ikke med i styret.
Nej, du er den, jeg stoler mest på. Det ved enhver.
Jeg tror ikke mine egne ører.
Frue...
For mange år siden -
- lærte du os noget.
Når to ting er lig med en tredje, er de alle lig hinanden.
- Husker du det? - Ja.
Vi tre er alle gode mennesker, og du er lige så kristen, som vi er.
Du betvivler ikke din tro.
Det kan du ikke.
Jeg er nødt til det.
Det gør mig ondt. Meget ondt.
Vor højtærede lærerinde svigter det, hun selv har lært os.
Jeg er klar over vanviddet. "Jorden kredser om Solen"...
Hvad bliver det næste?
Lad mig gå.
Luk mig ind. Jeg må tale med hende!
Hvad skal hun med en fabelfortæller?
Forsvind, inden vi anholder dig!
Det er mig Davos! Slip mig!
- Sig, hvem jeg er! - Hvad vil du?
Jeg må tale med hende. Hvor er hun? Det er vigtigt!
- Hun er i præfektens palads. - I præfektens palads?
Forsvind.
- Hvem var det? - Vores tidligere slave.
Vent! Jeg beder dig.
Hvis du ikke går med på det, kan jeg ikke beskytte dig mere.
Jeg kan ikke have med dig at gøre eller bare hilse på dig.
Hypatia... Forstår du det ikke?
Jeg kan ikke leve uden dig.
Det kan jeg ikke.
Uden dig kan jeg ikke besejre Kyrillos.
Jamen, Orestes!
Kyrillos har allerede vundet.
Tak, men jeg har ikke behov for jer.
Davos.
Hvor skal du hen? Vi har fundet hende.
Synder!
- Hore! - Vantro svin!
- Heks! - Hedensk pak!
- Videre! - Heks!
Klæd hende af!
Rejs dig!
Nu kan Gud se dig i al din tarvelighed, hore.
- Var du ikke præfektens hore? - Hedning!
- Hore! - Se, hun er ikke anfægtet!
Hun vil skrige, når vi flår hende levende.
- Hvor mange af jer har knive? - Ingen.
I skal ikke besudle jeres hænder med urent blod.
Lad os stene hende! Vi stener den heks!
Hent sten.
- Vi har dem, vi smed mod Orestes. - Jeg bliver hos dig.
Hun besvimede.
Hypatias vansirede krop blev slæbt gennem gaderne og brændt.
Orestes forsvandt for altid. Kyrillos tog magten i Alexandria.
Mange år efter blev Kyrillos kanoniseret.
Intet fra Hypatia er bevaret. Hun var en fremragende astronom -
- kendt for sine matematiske studier af koniske kurver.
1200 år efter, i 1600-tallet, opdagede Johannes Kepler-
- at en af disse kurver, ellipsen, styrer planeternes bevægelser.
Hans-Jørgen Thomsen sdimediagroup. com